NAZISTERNA
En varning från historien
Gömd i en skog i östra Polen, nära gränsen till Ryssland-
- ligger resterna av en betongstad.
I tre år under andra världskriget var den hemvisst åt-
- en av historiens mest ökända personer.
En man som sa att han och hans nation skulle skapa ett rike-
- som skulle överleva alla andra.
Här i Vargkulan, hans högkvarter i Rastenburgs skogar-
- i det som då tillhörd Östpreussen, fattade Adolf Hitler beslut-
- som formade andra världskriget.
Resultatet var förödelse och lidande av aldrig tidigare skådat slag.
55 miljoner människor dog i andra världskriget.
Tyskarna tog 5 miljoner ryska krigsfångar.
Endast 2 miljoner överlevde.
Och under kriget godkände Hitler ett helt unikt handlingsprogram:
Utrotningen av ett helt folk.
Allt detta var möjligt för att nazisterna styrde Tyskland.
Hur kunde en kultiverad nation mitt i Europa låta en sådan man-
- och hans nazistparti ta makten?
Framstående nazister förklarar framgången-
- med de övermänskliga egenskaper som Adolf Hitler besatt.
De sanna orsakerna till nazisternas väg till makten är inte så enkla-
- utan mycket mer oroväckande.
HJÄLPT TILL MAKTEN
Nazismen, som skulle skapa andra världskriget-
- föddes genom första världskriget.
Den 11 november 19 18, till de tyska frontlinjetruppernas förvåning-
- slutade kriget plötsligt.
Självklart blev vi arga.
Tysk soldat i första världskriget
Frontlinjetrupperna kände sig inte besegrade-
- och vi undrade varför vapenstilleståndet kom så snabbt-
- och varför var vi tvungna att överge våra ställningar med sån hast.
För vi var ju fortfarande på fiendeterritorie.
Många av dessa tyska soldater kände sig förrådda.
De ansåg att fronttrupperna och de två miljoner döda tyskarna-
- hade förråtts av marxister och judar som skapat oenighet på hemmaplan.
När dessa soldater återvände till det nydemokratiska Tyskland-
- tog de med sig bitterheten.
Den skulle växa och blomma ut i nazismen i södra Tyskland...
... i Bayern.
Bayern är ett vackert område som är känt för lederhosen och ölstugor-
- men i slutet av första världskriget, här i Tysklands hjärta-
- fanns förhållanden som skulle skapa en revolution.
Efter kriget fortsatte de allierades blockad, och återvändande trupper-
- chockades av hur mycket deras familjer fortfarande led.
Miljontals tyskar gick hungriga, och tusentals dog av tuberkulos-
- och influensa.
Politiken var polariserad.
Krisen tvingade både konservativa och socialister att bli radikala.
Kaoset i Tyskland under våren 19 19 och oroligheterna i München-
- fick vänsterkrafter att ta över staden och skapa der Räterepublik.
Detta kulminerade i april 19 19 i Münchens rådsrepublik.
Man försökte skapa styre enligt Sovjetmodellen, endast 18 månader-
- efter bolsjeviksegern i Sovjetunionen.
Regeringstrupper skickades in för att krossa upproret.
Fler än 500 personer dödades.
Soldaterna fick hjälp av den höger- politiska Freikorps, eller frikåren.
I München kunde frikåren skjuta rådsrepublikmedlemmar utan vidare.
Frikårsmedlemmar, som Fridolin Von Spaun, stod bakom den brutalitet-
- som man använde för att underkuva de kommunistiska revolutionärerna.
Frikårsmedlem 1919-1923
Jag tyckte att det var rätt. De ville skapa kaos i Tyskland.
Jag ansåg att det behövde bekämpas, och det var just vad jag gjorde.
Eugene Levinés far var rådsrepublikens kommunistledare.
Han avrättades i juni 19 19.
Min mor berättade att han var väldigt modig när han mötte döden.
Han ropade faktiskt:
"Länge leve världsrevolutionen."
Jag insåg att hedervärda personer skulle dö förr eller senare.
Antingen på barrikaderna eller avrättas mot en vägg.
Eugene Levinés far var jude...
... och högerns antisemitiska fördomar underblåstes av-
- att huvuddelen av rådsrepublikens ledare var judar.
I Tyskland vann uppfattningen att bolsjevism och judendom-
- är i stort sett detsamma mark.
Det var naturligt att en generell antijudisk stämning spred sig.
För frikåren, som firade i München efter att rådsrepubliken slagits ned-
- var judarna lämpliga syndabockar för allt som var fel i landet.
Frikåren stöttades av högerofficerare i den reguljära armén-
- som kapten Ernst Röhm, en man med en enkel filosofi.
"Eftersom jag är omogen och elak-"
"-lockas jag mer av krig och oroligheter än ordning och reda."
I München var Röhm djupt indragen i extremhögerns våldsamma politik-
- och 19 19 gick han med i det lilla tyska arbetarpartiet-
- där han träffade en 30-årig veteran från första världskriget: Adolf Hitler.
Han delade hatet till kommunister och judar med Röhm.
Hitler gick också med i arbetarpartiet 19 19, som medlem 555-
- men han var egentligen medlem 55, eftersom partiet började räkna-
- från 500 för att det skulle se ut som man hade fler medlemmar.
Som tusentals andra ex-soldater i München saknade Hitler fast jobb.
Men nu upptäckte han sin fallenhet för att kanalisera sitt hat-
- och sin ilska över hur kriget hade slutat genom kraftfulla tal.
Medlem av nazistpartiet 1921-1945
För att vara helt ärlig, när jag stod ansikte mot ansikte med Hitler-
- var jag aldrig särskilt förtjust i honom och hans mustasch.
Men han kunde få mig entusiastisk genom kraften i sina tal.
Han övertygade mig, och även alla andra.
Hitler talade gång på gång om det orättvisa i Versaillesfördraget-
- som skrevs på i slutet av första världskriget.
Tyskland förlorade stora landområden-
- och tvingades betala krigsskadestånd till segrarna.
I början av 1920-talet blev inflationen omöjlig att kontrollera.
En gång betalade jag fyra miljarder mark för en korv med bröd.
Det var ett verkligt sammanbrott.
Folk sa, "det kan inte fortsätta så här", och då började debatten-
- om att man behövde en stark ledare.
Man ropade allt högre efter en stark ledare, för demokratin hjälpte inte.
1921 hade Hitler blivit ledare för det lilla tyska arbetarpartiet-
- som nu hette nationalsocialistiska arbetarpartiet, eller nazisterna.
Det var ett av många högerpartier i München, och alla sa samma sak.
Versaillesfördraget var brottsligt och judarna stod bakom det.
Men Hitlers dynamiska kraft och hans kompromisslösa tal-
- började locka framstående bayrare till det nya nazistpartiet.
1922 gick ett flygaress från första världskriget med i nazisterna.
Han fick Pour le Mérite för hjältemod och ledde Richthofendivisionen:
Hermann Göring.
"Jag gick med i partiet för att det var revolutionärt, inte för ideologin."
Nazistpartiet började locka folk på den bayerska landsbygden.
En jordbruksstudent som tänkte bli kycklingfarmare, kunde i nazismen-
- uttrycka sin besatthet av relationen mellan tyskt blod och tysk jord.
"Den som äger sin mark ger det tyska folket styrka och karaktär."
"Ynkryggar föds i städer och hjältar på landet."
Det var Heinrich Himmlers ord.
Kycklingfarmare och senare ledare för SS.
I januari 1923 utnyttjade nazisterna det missnöje-
- som den franska ockupationen av Ruhr skapade.
Franska trupper kom för att driva in krigsskadeståndet.
Det pågick offentliga trakasserier.
Det rådde allmän hunger, elände och fattigdom.
Det som verkligen påverkade oss var förnedringen.
Boende i Ruhr 1923
Fransmännen styrde med järnhand.
Om de t.ex. ogillade att man gick på trottoaren kom de med sina ridspön-
- och man tvingades gå på vägen.
De kanske bara ville hämnas.
I München 1923, i den krisstämning som rådde p.g.a. Ruhrockupationen-
- skred nazisterna till verket.
Hitler stod på scenen i Bürgerbräu Keller den 8 november-
- och avbröt ett högerpolitiskt möte.
Han manade till en nationell revolution som kunde störta-
- vänsterregeringen i Berlin.
Nästa dag gick nazisterna och andra högerpartier genom München-
- för att vinna stöd.
De stoppades av polisen vid krigs- monumentet vid Feldherrenhalle.
Nazisterna hoppades på att armén och polisen-
- skulle marschera med dem mot Berlin.
Vi stod ut bland marschdeltagarna.
Vi svängde in på Maximilian Strasse-
- och när jag kom till hörnet hörde vi skott.
Polisen stod inte bakom dem. Skottlossning utbröt-
- och Hitler flydde därifrån.
4 poliser och 16 nazister dödades.
Ni har redan frågat vad jag kände.
Det var det första politiska känslor jag hade haft.
Att saker kunde gå fel-
- var i sig själv jobbigt för mig och mina kamrater.
Att en sådan sak kunde ske.
Hitler och de andra kuppledarna ställdes inför rätta i början av 1924.
Rättegången blev stor i media och det krävdes biljett för att komma in.
Under kuppen hade nazisterna inte bara dödat fyra poliser.
De hade även gjort ett bankrån. En trotsig Hitler sa:
"Ni må döma oss skyldiga-"
"-men gudinnan i historiens eviga domsal kommer, med ett leende-"
"-att slita i stycken åklagarens beskyllningar och rättens dom-"
"-för hon frikänner oss."
Hitler blev känd för denna djärvhet, men det var ett spel.
Han visste att domaren skulle vara eftergiven mot honom.
Allmänheten kände inte till att Hitler tidigare stått inför bayersk domstol.
Två år tidigare, i Löwenbräukeller-
- avbröt Hitlers nazisthuliganer ett vänstermöte-
- drog ner talaren från scenen och misshandlade honom.
Nästan alla dokument rörande rättegången brändes av nazisterna.
Men ett eller två från denna tidigare rättegång överlevde.
De avslöjar sanningar som nazisterna ville dölja.
Hitler fick minst möjliga straff: Tre månader i fängelse.
Men domaren skrev även till appellationsdomstolen-
- för att få dem att korta Hitlers straff ytterligare.
Det ledde till att Hitler endast satt en månad i fängelse.
Domaren i Hitlers första rättegång hette Georg Neithardt.
Det var samma domare som ledde kupprättegången.
Hitler förstod att rätten skulle vara eftergiven, vilken den var.
Hitler försökte starta en revolution, sporrade till mord-
- och hans anhängare rånade en bank, vilket han fick 9 månader för.
Men 1924 verkade nazistpartiet ha förlorat sin betydelse.
I mitten av 1920-talet hade den tyska ekonomin återhämtat sig.
Man löste skadeståndsproblemet genom att låna pengar av USA-
- för att kunna betala skadeståndet till Frankrike och Storbritannien.
Den glada tiden finansierades genom kortfristiga krediter.
En del tyskar tog avstånd från det de kallade "Weimardekadensen".
De gick med i ickepolitiska grupper som t. ex. Wandervogel-
- som ville återgå till ett äldre och enklare levnadssätt.
Wandervogel-rörelsen Mitten av 20-talet.
Det var en känsla av tillhörighet som byggde på Wandervogels idéer.
Man kan säga att vi protesterade mot borgarvärlden.
För oss var det härliga tider.
Ett litet politiskt parti ville dra nytta av längtan efter gamla värderingar.
Vägen från dessa ungdomsrörelser till naziströrelsen var inte svår.
Vi hade små tält, vi gjorde upp lägereldar-
- och på kvällarna satt vi runt lägerelden och sjöng sånger.
Det fortsatte så i Hitlerjugend.
Vi hade solståndsfiranden och sånt.
Och det var en grupp av människor som sa, "Tyskland först".
Sloganen var "Tyskland vakna!".
I mitten av 1920-talet var nazistpartiet litet men radikalt.
Enligt partiprogrammet skulle tyska judar-
- bli av med sitt medborgarskap, och t.o.m. utvisas ur landet.
Men att fördöma en oskyldig grupp människor-
- och kräva att de skulle drivas bort från allt offentligt liv-
- är ur moralisk synvinkel verkligen motbjudande.
Ja, om det var så att de var oskyldiga så är det helt riktigt.
Så skulle man inte göra.
Men jag måste återkomma till att vi såg det som världsjudendom.
Den ville skaffa sig makt och ta över världen.
På grund av den propagandan-
- kan man förstå varför man ville driva bort dem från offentligt liv.
Fantasin om en judisk världskonspiration predikades-
- och troddes av nazisterna.
Vid sidan antisemitismen fanns tron på att våld var en nödvändig del-
- av den politiska processen.
Partiet hade en paramilitär falang, de brunklädda stormtrupperna-
- som skulle skydda nazistmöten, skrämma de andra partierna-
- och skaffa partiet mer stöd.
Stormtruppsmedlem 1928-1945
Jag gick glatt med. Det fanns inget alternativ.
Det var såklart spännande-
- för ens familj ville inte att man marscherade runt i en brun skjorta.
Vi marscherade både på söndagar och på lördagar.
Vi marscherade bakom hakkorsflaggan genom städerna.
När det inte var arbetstid så fanns det inget förutom stormtrupperna.
I spetsen för det lilla partiet gick mannen som nu kallades Führern:
Adolf Hitler.
Som nazistpartiet nu utvecklades runt Hitler, skulle det även vara-
- när nazisterna styrde i Europa, och det var en märklig struktur.
Dessa bilder av partiofficerare från 20-talet ser ganska ordnade ut-
- men partiets administration var kaotisk.
Hitler avskydde kommittéer och att medla mellan rivaler.
Führern var oorganiserad och ofta sen.
En framstående nazist, Gottfried Feder, klagade hos Hitler:
"Jag anser att er tidshantering skadar hela rörelsen."
Men partiet fungerade ändå.
Hitler trodde starkt på det naturliga urvalet - djungelns lag.
"Människor driver bort varandra-"
"-och man inser att till slut segrar alltid den starkare."
"Den starkare gör sin vilja gällande. Det är naturens lag."
Hitlers besatthet av "de starkastes överlevnad" innebar att när en-
- partimedlem 1925 bad att få bli ledare för en lokalavdelning-
- fick han detta svar av en av Hitlers närmaste män:
"Hitler anser inte att det är partiets ledarskap som ska utnämna ledare."
"Du skriver att nästan alla lokala medlemmar har förtroende för dig-"
"-så varför tar du då inte över det lokala ledarskapet?"
Men nu, sju år efter att Hitler blivit ledare, gick det uselt för partiet.
Trots partimedlemmarnas entusiasm lyckades nazisterna inte få nån makt.
I valet 1928 fick nazisterna endast 2, 6 % av rösterna.
Mer än 97 av de tyska väljarna förkastade dem och deras ledare.
Han började tala, och jag ogillade honom omedelbart.
Jag visste inte vad han senare skulle bli.
Jag tyckte att han var ganska komisk med sin fåniga lilla mustasch.
Han hade en raspig röst och ett märkligt utseende.
Han skrek så mycket. Han skrek i den lilla lokalen...
... och det han sa var faktiskt väldigt naivt.
Jag trodde inte att han var riktigt normal.
Jag tyckte att han var kuslig.
Enligt denna hemliga regerings- rapport från tiden före valet 1928-
- har nazistpartiet "ingen märkbar inverkan på de stora massorna".
Nazisterna var ett litet ytterparti - nästan ett skämt.
Bara fyra år och åtta månader senare var Hitler Tysklands rikskansler.
Nazisterna fick nämligen hjälp av omständigheter.
Tyskland led. En plötslig nedgång i jordbrukspriser-
- ledde till fattigdom på landet, och sedan inledde Wall Street-kraschen-
- en global lågkonjunktur.
Amerikanerna krävde tillbaka lånen.
Tysk arbetslöshet steg till 5,5 miljoner 1931.
På den tiden stod våra arbetslösa varje fredag-
- i långa köer utanför arbetslöshetskontoren-
- och där fick de fem mark.
Det var en helt ny situation.
Det var många som inte ens hade råd att köpa mat.
Tysk kommunistungdom 1926-1934
Det var en eländig tillvaro.
Folk gick omkring med en sked i fickan till lunchen-
- för de kunde få ett mål i utbyte mot ett ransoneringsmärke.
Det var fruktansvärt.
Arbetslösa hade det svårt i det hårt ekonomiskt drabbade Tyskland.
Och när det verkade som det inte kunde bli värre, blev det just det.
De fem största bankerna kollapsade 1931.
Drygt 20 000 tyska företag gick omkull. Nu led medelklassen.
Nu ökade nazisternas röster. Deras linje var densamma:
Judar skulle nekas medborgarskap-
- marxismen krossas och Tyskland återfödas.
Deras budskap hade inte ändrats, men fler var villiga att lyssna.
Folk som inte ens hade sett eller hört Hitler röstade nu på nazisterna.
I Neidenburg i Östpreussen fick nazisterna 1928 2, 3 % av rösterna.
1930 var den siffran 25, 8 %, trots att Hitler inte besökt staden-
- och det inte fanns något organiserat nazistparti i staden.
Det var inte bara nazisterna det gick bra för, utan även kommunisterna.
Något olycksbådande höll på att hända med den nya demokratin-
- som slets itu då väljarna drogs till extremerna.
Alois Pfaller gick med i kommunist- partiet i slutet av 1920-talet-
- och tog sig nu an nazisterna på gatorna.
Vad skulle man göra?
Man gick till arbetslöshetskontoret varje dag, och där möttes man.
Så satte diskussionerna och dispyterna igång.
Stormtrupper, socialdemokrater, kommunister och alla andra kom dit.
Visst blev det duster, men vi hade inga vapen. Bara våra nävar.
Vi fick försvara oss med nävarna och klå upp fienden med nävarna-
- och det hände ganska ofta.
Det hände ofta att vi slog sönder stolar och slogs med stolsbenen.
Bägge sidor gjorde det lika ofta.
Vänster, vänster vänster
Vi låter trumman ljuda
Vår fiende ska få en mäktig spark
Vi planterar dynamit
under borgarnas ändalykt
Vi hotar fascisterna
där borta vid horisonten
Proletariatet, grip till vapen!
Röd front, röd front!
Genom Storberlin marscherar vi
Vi kämpar för Adolf Hitler
Den röda fronten skall slås ned
Stormtrupperna marscherar - Achtung! - längs gatan ned.
Vänster, vänster, vänster vänster
Vi kämpar mot polisen
och vi slår hårt mot härskarklassen
Vi bygger upp en bättre plats:
Den tyska Sovjetunionen
Hitler påstod sig vara den ledare som kunde lösa den ekonomiska krisen-
- och att hans parti skulle krossa Tysklands inhemska fiender-
- och återuppbygga landet.
Hitlers kampanj var ny och originell.
I sin presidentvalkampanj 1932 flög han till 20 städer på 7 dagar.
Även om Hitler förlorade valet mot Hindenburg hade han blivit-
- en trovärdig alternativ ledare för Tyskland.
Då såg jag Hitler för första gången, och det var massor av folk där.
Medlem i nazistpartiet 1931-1945
Det berodde på den desperation som massarbetslösheten skapade.
Det var verkligen hemskt.
I den situationen verkade Hitler vara den som skulle frälsa oss.
Han sa, "jag ska ta er ur misären om ni alla sluter upp".
Och alla förstod.
Nazistpartiet hade inget detaljerat program, men man erbjöd ordning-
- disciplin och A dolf Hitlers personlighet.
Fridolin Von Spaun träffade honom i början av 1930-talet.
Nazistsympatisör 1933-1945
Plötsligt märkte jag att Hitler verkligen observerade mig
Det var ett av mitt livs mest besynnerliga ögonblick.
Jag kände att han sökte på nåt sätt.
Blicken som först vilade på mig-
- gick plötsligt rakt igenom mig...
... och in i det okända i fjärran.
Det var så egendomligt.
Och den långa stund han såg på mig-
- övertygade mig fullständigt om-
- att han var en man med hedervärda intentioner.
Jag är verkligen glad-
- att jag fick se...
... Hitlers vackraste sida.
Det fanns säkert mörka sidor, men jag upplevde hans underbara sida-
- och det kan ingen ta ifrån mig.
1932 röstade majoriteten på kommunisterna och nazisterna-
- vilka båda var partier som öppet sa sig vilja avskaffa demokratin.
Demokratin kom till Tyskland i slutet av första världskriget.
Nu ville majoriteten av tyskarna göra sig av med den.
I Hitlers valtal dolde han inte att en röst på nazisterna-
- var en röst på diktatur.
Våra motståndare anklagar oss nationalsocialister-
- och mig i synnerhet, för att vara intoleranta och grälsjuka.
De säger att vi inte vill samarbeta med andra partier.
De säger att nationalsocialisterna inte är riktiga tyskar-
- för att vi vägrar att samarbeta med andra partier.
Är det typiskt tyskt att ha 30 partier?
Jag måste medge att de har rätt. Vi är intoleranta!
Jag har ett mål - att sopa ut dessa 30 partier ur Tyskland!
De tror att vi är precis som de.
Vi har ett mål som vi ska följa utan betänklighet ända in i döden!
Efter valet i juli 1932 var nazisterna Tysklands största parti-
- med 37 % av rösterna.
Nu stod endast en man mellan Hitler och kanslerposten - Hindenburg.
Den man som Hitler hade förlorat mot i presidentvalet.
Den 13 augusti träffade Hindenburg Hitler.
Hitler krävde att få bli rikskansler. Hindenburg vägrade.
Hans statssekreterare skrev varför:
"Han kunde inte förmå sig själv att ge makten till ett enda parti-"
"-som inte representerade majoriteten av väljarna-"
"-och som dessutom var intolerant, odisciplinerat och våldsamt."
Men då började olika grupper öva påtryckningar på Hindenburg.
En grupp affärsmän, däribland den tidigare chefen för riksbanken-
- skrev till Hindenburg att Hitler måste bli kansler för Tysklands skull.
Man måste tänka på Tysklands situation mellan 1930-1933.
Ekonom och bankir sedan 1931
Om man var arbetslös så gick man antingen med i kommunistpartiet-
- eller i stormtrupperna.
Affärsvärlden trodde att det var bättre med stormtrupperna-
- för där fanns disciplin och ordning. Man måste poängtera att i början-
- kunde man inte se om nazismen var god med några dåliga sidoeffekter-
- eller om den var ond med några goda sidoeffekter.
En armérapport innebar ytterligare påtryckningar.
Om det skulle uppstå oroligheter kunde armén inte kontrollera-
- både nazisterna och kommunisterna.
"Efter noggrant övervägande står det klart att ordningsmakten i riket-"
"-och de tyska staterna inte är stark nog att skydda landet-"
"-mot nazister och kommunister samtidigt som gränserna bevakas."
Det var inte bara Hindenburg som var pressad, utan även nazisterna.
Massorna som väntade utanför nazisternas högkvarter i München-
- kände inte till partiets verkliga problem.
Partiet höll på att ruineras på grund av alla valkostnader.
En av partiets nyckelfigurer, Gregor Strasser, hade just avgått-
- och nazisternas röstsiffra hade sjunkit till 33 % i novembervalet.
Det verkade som partiet hade nått sin kulmen.
Men mäktiga högeraktörer kände sig tvungna att förhandla med Hitler.
De ville också krossa demokratin och kommunisterna, men utan Hitler-
- hade de inte tillgång till massorna.
En f. d. rikskansler, aristokraten Von Papen, föreslog en uppgörelse.
Hitler fick bli rikskansler om Von Papen fick bli vicekansler-
- och det bara fanns ytterligare två nazister i kabinettet.
Tanken var att Hitler skulle tämjas.
Hindenburg erbjöd A dolf Hitler kanslerposten den 30 januari 1933.
Von Papen sa, "vi har anlitat honom", och det nya kabinettet-
- poserade framför kamerorna.
Nazisterna påstod att Hitler blev kansler för att det var hans öde-
- men Hitler hjälptes till makten av ekonomiska omständigheter-
- och genom stöd och missberäkningar från andra.
Allt gick så snabbt när det hände.
Kommunistpartiets linje, och jag tillhörde fortfarande det-
- var att det bara var bra om Hitler kom till makten, för han skulle-
- snart visa sig vara inkompetent, och då skulle det vara vår tur.
Av någon besynnerlig anledning insåg de inte att han skulle ändra lagen-
- och det gjorde han väldigt skickligt.
Socialdemokrat i parlamentet 1932-1933
Vi insåg inte helt och hållet vad det innebar.
Vi trodde att vi kunde kontrollera honom genom parlamentet.
Det var fullständig galenskap.
Den 30 januari 1933, samma dag som Hitler blev rikskansler-
- höll nazisterna en fackelparad för att fira i Berlin.
Revolutionen hade börjat.
Det var en känsla av segerglädje-
- för vi hade uppnått det vi krävt i 5-7 år.
Vi sa hela tiden att vi skulle komma till makten, vilket nu hade skett.
Det var en känsla av stolthet.
Nazistpartiet hade kommit till makten.
Jag tänker på alla affärsmän och alla andra.
De var stolta.
Och om de inte var det så förväntade de sig åtminstone nåt av Hitler.
Några i stormtrupperna hade judiska flickvänner-
- så det var många tyska judar som inte trodde att det var så farligt.
"De har ju tyska flickvänner. De kan inte hata oss alla."
Det är hjärtskärande.
Men det var inte alla som var med.
Faran finns alltid, att när det uppstår en kris-
- så kan det dyka upp folk som påstår sig vara vishetens källa-
- och påstår att de kan frälsa alla.
Daniel Dahlberg FilmTextarna AB, 2008